![](https://www.opulens.se/wp-content/uploads/2023/02/Nablus72.jpg)
GÖMSTÄLLE. Arkeologer har utforskat en grotta där generationer gömde sig i 6 000 år på Västbanken. Det rör sig om el-Janabgrottan nära Nablus. Arkeologer har hittat de första solida bevisen någonsin på att muslimer flydde mongoliska styrkor som svepte genom Levanten 1260.
Arkeologer har gjort en betydande upptäckt i el-Janabgrottan nära Nablus på Västbanken. Fynden har gett de första konkreta bevisen på att muslimer flydde mongoliska styrkor som rörde sig genom Levanten på 1200-talet. Mongolerna misslyckades i sin strävan att erövra Egypten, men de lyckades inta levantinska kuststäder så långt söderut som Gaza och gjorde till och med intrång i Galileen.
Slaget vid Ain Jalut 1260 såg mamlukerna besegra mongolerna i Galileen, vilket markerade slutet på mongolernas ambitioner i mellanöstern för tillfället. Upptäckten av ett mynt i grottan ger bevis på att lokalbefolkningen verkligen flydde från de mongoliska angriparna. Grottan, som tros ha tjänat som en tillflyktsort i upp till 6 000 år, innehöll 27 mynt och keramik.
Undersökningen av grottan var ett gemensamt projekt mellan universiteten Bar-Ilan och Ariel, Israels stabsofficer för arkeologi i Judeen och Samaria, och Israel Cave Research Center vid Hebrew University. Projektet genomfördes 2014 till 2017. Resultaten publicerades av Dvir Raviv från Bar-Ilan University samt Rafael Lewis och hans kollegor i Jerusalem Journal of Archaeology, och en analys av mynten publicerades i Israel Numismatic Research.
El-Janabgrottan ligger cirka 11 kilometer söder om Nablus, eller 42 kilometer med bil. Grottan, som naturligt höggs ut i kalksten med tiden, ligger på en sluttning nära byn Usarin. Grottan är rymlig, men den enda ingången och utgången är genom ett ungefär 4 meter vertikalt schakt. Det enda sättet att komma in i grottan är genom att via ett fikonträd som växer från grottans golv. Hur flyktingar kom till grottan tidigare är oklart, men det kan ha varit ett träd eller en stege som användes. Grottan har tre huvudkammare förbundna med smala passager.
Grottan tycks ha använts främst som ett skydd av människor som flytt från angripare på grund av dess fuktighet och svåråtkomliga inre kammare. Artefakterna som hittades i undersökningen kan spåras tillbaka till den sena kalkolitiska perioden (6 500 år sedan) och de senaste var från mamlukperioden (1260-1516 C.E.). Det antyds att kunskapen om fristaden kan ha gått i arv från generation till generation.
Grottan verkar ha använts under tre huvudperioder: den sena persiska/tidiga hellenistiska perioden, den tidiga romerska perioden och den sena ayyubidiska/tidiga mamlukperioden. Grottan skyddade troligen dussintals människor under den sena persiska/tidiga hellenistiska perioden, med många krukor som hittades i utrymmet. Dessa personer skulle ha flytt från samariternas uppror mot Alexander den store 331 f.v.t. och/eller krigen från 312 till 301 f.Kr. efter Alexanders död. De tidiga romerska fynden tros ha förts med av judar under den första judiska revolten, Bar Kochbarevolten eller båda.
De viktigaste fynden som antyder till muslimer som flyr från mongolerna och söker skydd i el-Janab är mynt och keramik från den sena ayyubidiska och tidiga mamlukperioden. Dessa artefakter daterar sig mellan 1100- och 1300-talen C.E., med ett mynt präglat någon gång mellan 1242 och 1259 C.E. Förslaget att en av de små myntförråden som hittades i grottan var gömd på grund av de mongoliska anfallarna i Nablusområdet är rimligt, men det är obevisbart. Reuven Amitai, professor i islamisk historia vid hebreiska universitetet i Jerusalem och ordförande för universitetets biblioteksmyndighet som inte var involverad i forskningen, håller med om detta förslag.
— Ingen trodde att mamlukerna kunde vinna i Ain Jalut, särskilt efter att mongolerna erövrat Bagdad, säger Lewis, vilket leder till frågan om varför de mäktiga mongolerna förlorade.
Den rädsla som lokalbefolkningen upplevde under mongolernas marsch in i Levanten i mitten av 1200-talet har dokumenterats i historiska texter, enligt Lewis. Under denna tid var det en betydande konflikt om det heliga landet mellan muslimerna och korsfararna. Höglandsregionen kontrollerades av ayyubiderna medan kusten var en del av korsfararriket Jerusalem.
Mongolerna syftade till att förena mongolerna och andra nomader från den eurasiska stäppen och erövra världen, eftersom man trodde att de hade fått ett mandat från himlen att göra det. De etablerade ett administrationssystem i Syrien och planerade att gå mot Egypten, som hade ett rikt jordbruk och kunde ge potentiella tillgångar. Mongolernas kristna allierade i Armenien kan också ha visat intresse för att erövra det heliga landet.
Trots enstaka rapporter om att de skonade kristna och judar, skulle mongolernas rykte om aggression, vilket framgår av deras invasion av Polen och Ungern, och deras krigförande brev till påven och europeiska härskare, ha varit en anledning till oro för korsfararledarna. Det var känt att muslimer, kristna och judar försökte hålla sig borta från mongolerna.
År 1258 erövrade de mongoliska krigarna under Hulegu Bagdad och flyttade sedan in i Syrien och Libanons kust och Israel. Det finns rapporter om att de nådde Samaria och möjligen Jerusalem. Trots flera försök att bilda en allians mellan den kristna världen och mongolerna i Främre Orienten, var det misslyckat. Ett mynt från 1259 hittades i en grotta som låg på mongolernas väg till Jordandalen, vilket tyder på att människor i området gömde sig och tappade sina tillhörigheter under mongolernas räder.
Efter att ha gått ner från skaftet stöter man på två kammare på varje sida, med de flesta mynt som finns i de inre kamrarna. Mynt har sitt ursprung i Lydia, som nu är västra Turkiet, för cirka 2 600 år sedan, vilket gör den feniciska halva shekelen från det fjärde århundradet f.v.t., som hittades i grottan, till ett tidigt exempel på valuta.
Undersökningen avslöjade två drakmer som präglades i öst, varav en var från Babylon omkring 325 f.v.t. Dessutom fanns det två bronsmynt från den tidiga romerska perioden, och 22 mynt från islamisk tid, varav nästan alla var gjorda av brons, med anor från 1200- och 1300-talen.
När det gäller myntsamlingen från 1200-talet finns det rikliga bevis på strider i det centrala bergslandet, som redan var i kaos. Mongolerna bidrog sedan till kaoset och kulminerade i deras nederlag vid Ain Jalut den 3 september 1260.
— Ingen trodde att mamlukerna kunde vinna i Ain Jalut, särskilt efter att mongolerna erövrat Bagdad, säger Lewis, vilket leder till frågan om varför de mäktiga mongolerna förlorade.
Stöd Opulens - Prenumerera!
![](https://www.opulens.se/wp-content/uploads/2019/05/draken_film-275x300.png)
Svaret ligger i intramongoliska maktkamper. Hulegu, som ledde en stor styrka, avancerade mot Palestina från Syrien i början av 1260 men kom inte längre söderut än Aleppo innan han begav sig hemåt med större delen av sin styrka. Han lämnade efter sig en garnison för att kontrollera Syrien och Levanten tills han kunde återvända och återuppliva sin ambition att erövra Egypten.
Men den store Khan Mongke, Hulegus bror, dog, vilket utlöste en successionskamp mellan Hulegu och hans kusiner, som var ledare för den mongoliska enheten i södra Ryssland och Ukraina. Detta skulle senare bli känt som den gyllene horden. En intern strid om ledarskapet följde vintern 1261-2 i Azerbajdzjan. Hulegu tog med sig omkring 100 000 män och lämnade endast omkring 10 000 till 16 000 kämpar kvar i Levanten. Om han hade lämnat fler trupper bakom sig skulle historien förmodligen se väldigt annorlunda ut, menar Lewis.
El-Janabgrottan kan ha haft andra användningsområden än att fungera som gömställe. Den kan ha använts för korttidsboende eller hemliga ritualer. Raviv betonar att vi bara känner till grottans läge, struktur och hur svårt det är att komma åt de områden där fynden gjordes. Andra grottor tycks ha använts för rituella syften i förhistorien, såsom grottan Nahal Heimar i södra Judeiska öknen, där stenmasker från den neolitiska perioden upptäcktes.
El-Janabgrottan innehöll förvaringsgrytor och kokgrytor med lock, som kunde tyda på flyktingar i grottor. Raviv förklarar att om någon flydde skulle de inte ta en skål eftersom allt skulle spillas ut. Istället skulle de välja en relativt stor kruka, inte för stor att bära, för mat. Under den mongoliska invasionen flydde troligen alla som kunde från Samaria till Egypten. Vissa muslimer kan ha sökt skydd under korsfararnas vingar, och de utan privilegier gömde sig förmodligen på platser som el-Janab. Mamlukerna skrev inte bara historia genom att få mongolerna att dra sig tillbaka utan visade också att om du övervinner dina största rädslor kan du övervinna dina fiender, påpekar Lewis.
![](https://www.opulens.se/wp-content/uploads/2023/01/unnamed-1-e1674650894969.jpeg)
info@opulens.se